Tidigare i Ghost Whisperer...
En dörr i arkivet leder till tunnlarna.
Vänta, säger du vad jag tror att du säger?
-Vi skaffar ett barn. -Gud, jag älskar dig.
-Vad är det? -Konstigt...
Vi är sex stycken men... det finns bara fem skuggor.
-Mår du bra? -Lova mig något?
-Vad som helst. -Att vi aldrig slutar försöka få barn.
-Jag lovar. -Även om vi lyckas måste vi fortsätta.
Läs det finstilta, det är ett av äktenskapslöftena.
Tror du att Delia märkte att jag inte drack något vin till middagen?
Nej, men du borde berätta, hon är ju din bästa vän.
Det är en besvikelse då inget händer, jag vill inte göra henne besviken.
Det händer, vi har bara försökt i fyra månader än.
Jag vet.
Nej...
Clancy...?
Jag är där om fem minuter.
Flera skadade i en brand på Rockland universitet, det är en kontorsbyggnad.
Sa de vilken kontorsbyggnad?
Nej.
Jag hör mig för.
Ursäkta, har ni sett Rick Payne? Professor Payne?
-Vad har vi? -Har du sett Rick Payne?
Jag har det fast vanligtvis när jag står framför spegeln.
-Du mår bra. -Ja, mer än det, fråga runt...
Varför i helvete svarade du inte i telefon?
Melinda, vi pratade vid för en timme sedan och jag var hemma.
Varför trodde du att jag fanns i byggnaden?
Skuggrejen, va? Ett dåligt omen. Du trodde min tid var ute.
Jag mår bra och är här. Jag skulle ha ringt som en vän skulle ha gjort.
En vän skulle ha gjort mer än så.
Vad hände nu då?
Jag ser liv. Ja, vi har honom.
-Hur länge har det pågått? -Så länge han har varit vaken.
-Vem är han? -Eli James.
Professor i psykologi på universitetet. Hans kontor fanns i byggnaden som brann.
-Är hans ögon okej? -Ja, bara svullna efter röken.
Hur länge har han bott i Grandview?
Jag vet inte, varför?
Hej Eli, jag heter Melinda Gordon.
Ledsen att jag inte reser mig. Det här är min vän Fiona.
-Hej, trevligt att träffas. -Borde jag känna igen namnet?
Vi har aldrig träffats vilket är underlig på sätt och vis.
-Varför? Är du på psykavdelningen? -Nej.
-Anonyma Spelare? -Nej...?
Är du tjejen i elchocksstudien så skulle inte elektroderna...
Det är okej. Eli, jag förstår...
-Jag kan också prata med dem. -Prata med vilka?
Spöken.
Jobbar du på sjukhuset så är inte det här posttraumatisk rådgivning.
-Ingen har berättat för dig. -Vad?
-Det är nog bättre att... -Berättat vad?
Eli, Fiona dog i branden, de lyckades inte återuppliva henne. Jag är ledsen.
-Var är Fiona? -Jag sa precis det...
Hon är död.
-Vem pratade jag då med? -Ett spöke.
Översättning: Desire www.Undertexter.se
Är han som dig och förde det honom till Grandview?
Som din mamma och Gabriel och alla de andra?
Jag tror inte det. Något är annorlunda med honom.
Jag tror inte att han är här av samma anledning som jag.
Du önskar nog att jag inte drog in Ned i det här.
Nej, jag önskar att jag kunde delta.
Men det är som om ni pratar något konstigt utländskt språk.
Jag förstår orden men allt... slutar i struntprat.
-Vad vet du om spöket? -Hon var hans patient.
De var tillsammans i branden. Han återupplivades. Om jag ändå visste mer.
Ja, som vad de gjorde på kontoret klockan tio på kvällen.
Den där delen förstod jag.
Hej.
Får jag komma in?
Melinda, hej.
-Hur är det med dig? -Frågar du mig det?
-Det är ju du som har spökproblem. -Nej, den med posttraumatisk stress.
Jag förlorade en patient och ifall du har glömt... så dog jag på sätt och vis.
Det krävs mindre att få någon att tro att du hör röster.
Det låter väldigt rationellt.
Jag kan hjälpa dig med depressionen och ångesten.
Till och med problemen med din självkänsla.
Men jag måste säga att jag inte är så duktig på din typ av dårjobb.
-Min typ av dårjobb? -Ja, bisarr tro, vidskepligt beteende.
Sånt används för att dölja sina verkliga problem, okej?
Jag har inte tålamod för det.
Är det sånt de lär ut nu för tiden.
Förlåt. Jag vill vara realistisk.
Jag antar att du inte har sett några fler spöken?
-Det kan man lugnt säga. -Det är en lögn!
Verkligen? Ser du kanske genom mina ögon?
-Är du tankeläsare nu? -Du säger sanningen.
Jag säger sanningen, jag ljuger, bestäm dig.
Du kan inte se dem men du hör dem.
-Säg det igen. -Du kan väl säga det?
När jag pratar så skriker han åt sköterskorna att vara tystare.
Han låtsas inte om mig. Men jag vet att han hör mig.
Jag ser att han reagerar. Varför lyssnar han inte på mig?
Han vill inte tro det. För är det sant så kanske han är en knäppgök.
Jag tror att vi är klara här, okej?
Du kan inte bara stänga dem ute. Det kommer bara att bli värre.
Jag kan hjälpa dig, snälla...
Det är inte bara det att han aldrig hört spöken tidigare.
Jag var där. Jag såg Elis ande lämna kroppen och kom tillbaka.
-Jag har aldrig sett något liknande. -Därför får du de här böckerna.
De täcker allt det och mer, okej.
Paranormala fenomen, myter, terorier om det okända. Du klarar dig.
-Varför vill alla bort från mig? -Äntligen kom sanningen fram.
Istället för spökhistorien du gömmer dig bakom.
Jag har tillräckligt med psykiatriker i mitt liv, tack.
Jag är inte så lyhörd. För en tjej tog det sex månader att göra slut med mig.
Jag trodde att hon uttryckte tvivel varje gång hon sa "Ut härifrån".
-Till och med jag ser att du är upprörd. -Jag är inte upprörd.
Ingenting hos mig är upprört, okej?
Du åker iväg i några dagar för någon ny viktig upptäckt i Himalaya.
Jag är väldigt glad för din skull. Vad mer vill du ha?
Jag är glad över den här pratstunden. Den var väldigt uppfriskande, renande.
Du vill veta varför den här Eli helt plötsligt kan höra spöken?
Just det. Det har uppenbart något med att han dog och kom tillbaka.
Det har allt med det att göra.
NDU-litteratur är propp- full av historier som hans.
NDU? Menar du nära-döden-upplevelser?
Ja. Man dör, kommer tillbaka och i vissa sällsynta fall...
...finns en tråd som kopplar dig dit du var.
Hur kan han höra spöken men inte se dem?
Vissa ser eller hör dem, andra kan känna lukten av dem vilket är värst...
...för allt på andra sidan stinker ruttna ägg.
-Och det är permanent? -Det varierar.
Ibland blir sinnen starkare allt- eftersom hjärnan bearbetar nya intryck.
Andra gånger går tråden av och man blir en stackare som mig.
Din vän Eli är inte allmänt gillad här på skolan.
-Vem gillar honom inte? -Många.
Men de flesta av "jag gillar inte Eli"- klubben finns på hans egen avdelning.
Han bryter många regler vilket jag normalt skulle applådera...
Men de säger att han gör det på bekostnad av sina patienter.
Man tänker att varje dag kommer att bli annorlunda.
-Det stämmer inte, dag efter dag... -Kompis?
-Dag efter dag... -Kompis?
Du ville ha ett glas. Vad ska du ha?
Jag är ledsen, jag kan inte höra er.
Jag har redan sänkt musiken. Vad är ditt problem?
Hallå!
Jag tror att du kanske ska ringa någon.
Tror du?
Hör ni! Vilka ni än är... Jag kan inte hjälpa er!
Särskild inte om jag ligger under en buss vilket är mitt nästa steg.
Kan inte alla hålla käften!
-Var det du som ringde? -Han sa att du kunde hjälpa.
Han har skrämt kunderna, jag har ringt polisen.
-Ring och säg att allt är bra. -Vem är du, hans doktor?
Det låter konstigt men vill du ha tillbaka din bar...?
-Gör det som krävs. -Bra.
Okej, allihop. Då tystar vi ner oss.
Tyst.
Jag sa tyst!
Ni vill alla ha hjälp och jag förstår verkligen det.
Det får ske med en i taget, senare eller inte alls.
Eller inte alls!
Lämna oss nu ifred.
Gå.
Ibland hjälper det att låtsas att det är på riktigt.
Hur fick du dem att lyssna?
Jag sa bara att jag skulle göra likadant för dem senare.
Ja, fint, men hur förhindrar man dem att komma tillbaka?
Det gör man inte.
Vem är du?
Det är en lång historia. Vi sätter oss.
Så de goda nyheterna är att jag inte är död?
De dåliga är att jag måste tillbringa resten av mitt liv med att höra dem?
Och hjälpa dem. Det är så de kan få ro och även du.
Du sa att det kan förändras med tiden, att deras röster försvinner?
Allt är möjligt, ja.
Något jag kan göra för att skynda på den processen?
Som att slå ett baseballträ mot huvudet? Eller mediciner?
Mamma provade allt utom trät och lita på mig, det är inget bra sätt.
Jag tror att du ser det här på fel sätt.
Hör du...
Det du har är en gåva.
Ja, från någon som verkligen hatar mig.
Eli...
Fiona, du är tillbaka.
Berätta för Eli hur han kan hjälpa dig.
Jag vill att han ska veta att jag inte klandrar honom.
Klandrar honom? Vad pratar hon om?
Ursäkta mig...
-Är du Eli James? -Och vänner.
-Vem är du? -Kriminalare Neely.
Vi vill höra dig angående Fiona Raines död.
Varför så säkra på mordbrand?
De är inte säkra men de har spår av att den var anlagd nära där den startade.
-Det borde vara nära Elis kontor? -Alldeles utanför.
-Han är alltså misstänkt? -Nej, officiellt bara "intressant".
-De har inga bevis att hålla honom. -Men inofficiellt?
Inofficiellt vill de veta om han hade anledning att bränna ner sitt kontor.
Det har nog något med bråket att göra som folk hörde.
Mellan honom och Fiona. Payne sa att han hade ett dåligt rykte på skolan.
-Och sedan spöket. -Vad är det med henne?
Alldeles innan polisen kom sa hon att hon inte klandrade honom.
-Klandrade honom för vad? -Vem vet?
Men hon är ett spöke.
Vi ses hemma?
Så är det sant? Startade du branden?
Nej! Men tack som frågar.
-Vi behöver prata om Fiona. -Jag kan hjärnskrynkla mig själv.
Hon är här av en anledning. Hon behöver något från dig.
Inte för att nämna vad du behöver från henne.
Om du inte startade branden så kan hon vara den enda som kan bevisa det.
Vi låtsas för en minut att hela den här grejen inte är sjuk.
Inte du heller...
Eller jag. Vad ska jag göra?
Börja med sanningen. Hela.
Första gången vi träffades så satt hon med armarna i kors och glodde på mig.
Jag lättade upp stämningen.
Jag visste att hon gillade hästar så jag tog med henne till banan.
-Hon började prata. -Vad behandlade du henne för?
Jag hjälpte henne att dumpa den återkommande pojkvännen Ken.
Han har strulat med henne sedan gymnasiet.
Kände pojkvännen till att du pratade med henne?
Jag tror inte det.
Hon flyttade ett par städer bort för att få lite distans.
Hon hyr ett ställe här med rumskompisar hon träffat genom skolan.
Ett dödfött långdistansförhållande.
Så beroende var de av varann.
Hon frågade mig till om med om råd gällande hans behandling.
Tror du att det kan vara han som startade branden?
Killen har en del problem men mordbrand är inte ett av dem.
Vad för problem?
Killen träffade aldrig en kult eller vidskepelse han inte gillade.
De pratades vid en hel natt då en aura- läsare sa att hon träffade en annan man.
Gjorde hon det?
Eli, hade du ihop det med din patient?
Nej.
Men hon råkade ut för en så kallad klassisk överföring.
Så hon blev förälskad i dig?
Kvällen då det brann sa jag att jag inte kunde behandla henne längre.
Hon ballade ur. Det var därför vi var på kontoret så sent.
Hon ringde och sa att hon måste träffa mig.
Folk hörde er gräla. Vad hände?
Hon skulle få träffa en kollega. Hon ville bara träffa mig sa hon.
Jag sa att det inte kunde ske.
-Hon fortsatte skrika. -Vad hände sen?
Rök började välla in under dörren.
Den var så tjock att mina lungor kändes som om de brann.
Det nästa som hände var att jag dog.
-Det här är vår andra rumskamrat. -Christian, Melinda.
-Hon frågar bara lite om Fiona... -Hej, trevligt att träffas.
Och Eli.
Ni verkar inte vara stora fans till Eli.
Vi vill inte hamna i trubbel.
Det är okej. Jag är inte polis eller från pressen så...
Vad gillar ni inte hos honom?
Han var ju hennes psykiater, eller hur?
-Ja. -Han betedde sig då inte som en.
Kan ni vara mer specifik?
Psykiatriker borde väl ha kontorstid, inte sant?
Vanligen.
Den här killen kunde komma förbi vilken tid som helst, dag som natt.
Han tog med henne på restauranger och barer.
Det var helt uppenbart att det var något mellan dem.
Något romantiskt?
Han önskade säkert det.
-Och Fiona? -Hon gillade uppmärksamheten.
-Drinkarna var gratis. -Och det var allt?
-Definitivt. -Helt säkert.
Hon har många kort på er men inga familjekort. Var hon har dem?
Jag vet inte. Men jag flyttade ju in i våras.
Ni har varit rumskamrater längre. Pratade hon med dig?
Eli, nej...
Fiona?
Snälla...
Få det att sluta.
Få vad att sluta?
Henne. Få henne att lämna oss ifred eller så tvingar jag henne.
Som jag gjorde med dig.
Spöken har förmågan att manipulera energi, särskilt arga spöken.
Den här ser ut ha gjort det av solsken genom ett förstoringsglas.
Du tror att det är ett mönster då Fiona tidigare har anlagt bränder.
Hon brände ner huset hon bodde i när hon var 12.
-Varför vet inte polisen det här? -Varför vet inte vi det?
Hon var för ung för att åtalas. Det hamnar inte i straffregistret.
Men hon var inte myndig och det hamnade i socialens filer.
Som hennes terapeut så hade jag tillgång till dessa filer.
Därför hade hon inga familjekort. Hon har ingen familj.
De dog när hon var tre år. Huset hon brände ner var fosterpappans.
Hon gillade visst inte honom.
Eller hans fysiska och psykiska misshandel.
-Var bor han nu, i en askkopp? -Han var inte hemma vid branden.
Men hon fick som hon ville. Hon blev placerad hos en annan familj.
Varför sa du ingenting tidigare?
Jag trodde att hon startade branden på grund av mig.
Jag tror att hon dog på grund av mig.
Hur kan hon ha startat den? Hon var i samma rum som dig.
Kanske med en hemmagjord anordning hon tände innan hon kom in.
Så du tror att hon ville döda dig?
Åtminstone hota mig. Som med fosterpappan.
Men hon insåg inte att elden skulle sprida sig.
Okej, du känner dig ansvarig men varför börja prata nu?
Igår kväll...
...hörde jag hennes röst igen.
-Hon uttalade hot. -Jag varnade dig för det här.
Mot dig. Hon sa "Säg åt henne att lämna oss ifred.
Annars gör jag lika mot henne som jag gjorde mot dig."
Okej, hon måste gå vidare.
Hon är inte kvar här för att be Eli om förlåtelse.
Här är något väldigt mystiskt. Varför luktar anteckningarna öl?
För att de brann. Flaskan var närmare till hands än brandsläckaren.
De luktar pilsner. Kanske något tjeckiskt.
-Inte illa. -Jag gick på college.
Okej. Vi vet att hon hemsöker någon.
Vi kan inte hitta pojkvännen men kanske fosterpappan?
Han är den första hon försökte grilla.
Han dog för sex år sedan, en hjärtattack tror jag.
Lika bra det, om ni frågar mig.
Kom Fiona överens med sin foster- familj efteråt eller fanns fler problem?
Nej, hon var en bra tjej. Hon var en av mina favoriter.
Jag önskar att jag kunde göra mer för henne.
Vet du varför vi frågar? Det gäller branden på universitetet.
Vissa tror att Fiona startade den.
Finns det någon anledning varför de inte ska tro det?
Vet du, glöm att vi frågade. Förlåt.
Du ska inte behöva bryta ditt tysthetslöfte.
Åt helvete med det. Reglerna ska skydda barnen och de skyddar inte Fiona.
Anlagda bränder är inte ett bra sätt att lösa problem på.
Men det fanns tre andra fosterbarn i det hemmet.
Jag önskar att vi visste vad som pågick.
Om Fiona anlade branden så räddade hon dem alla.
-Och om hon inte gjorde det... -Du säger hela tiden "om"?
Räkna ut det. En var yngre, två äldre.
Gamla nog att prövas som vuxna.
-Kan du ge oss deras namn? -Jag kan inte.
Men efter branden när jag frågade Fiona vad som hände så knep hon ihop.
Men så fort polisen började fråga ut de äldre syskonen erkände hon.
Du har sett hennes spöke men nu hittar du inte henne och därför kom du hit?
Ibland fäster sig spöken till platser de känner igen.
-Hon kanske är i sitt sovrum. -Men varför är han här?
Jag...
Jag kan också prata med dem. Spöken.
Jag vet, det låter helt sjukt. Jag tycker det själv.
-Förväntar du dig att vi ska tro dig? -Jag tror honom. -Vad?
Ända sedan Fi dog så har vi haft den här känslan...
Jag kan inte beskriva det men vi har känt av henne. Eller hur, Marley?
Det är för att hon fortfarande är här.
Hon hör inte hemma här, hon måste gå vidare.
-Prata med henne då. -Christian! -Varför inte? Vilken skada gör det?
Gör mig en tjänst.
Det här är hennes cd. Fråga om det är okej att jag behåller den.
Innan vi släpper resten av hennes saker?
Det ska vi göra.
Fiona?
Är du i närheten och hör mig så behöver vi verkligen få prata med dig.
Vad vill du?
Lika som alltid. Jag vill hjälpa dig.
När har du någonsin hjälpt någon?
Vi måste få veta sanningen. Anlade du bränderna eller inte?
Den började utanför hans kontor. Jag visste att han var där inne.
-Vem annars? -Jag menade inte den branden.
Jag menade den hos din fosterpappa.
Jag anlade båda.
Varför jobba så hårt på att få mig att tro att du är en mordbrännare?
Varför jobba så hårt för att få mig att tro att du brydde dig om mig?
Det här är allvarligt.
-Det är ingen lek. -Och det ska komma från dig.
Jag kom precis ihåg någonting.
-Det du till Eli, du sa: "Lämna oss ifred." -Stämmer inte det?
-I min lägenhet, ja. -Vilka är vi, Fiona?
Först trodde jag det hade med Eli att göra men nu...
Jag anlade bränderna. Få mig inte att starta fler.
Om du döljer något eller någon så är inte vi polisen.
-Vi vill inte... -Vad hände precis?
Hon är borta.
Tänk om hon säger sanningen?
Hon skyddar någon. Kanske är det pojkvännen.
Men jag tror att det har med den första branden att göra, som ett fosterbarn.
Vi måste ta reda på vilka fler som bodde i huset.
Jag tar visst inte med mig något idag.
"Byggnaden var tom vid tidpunkten för branden.
"Ockupanter fick senare skulden. Ägare Tom Moody, 48 år"...
"Minderårig flicka, 12 år, flicka, 16, pojke 18 år.
Fiona!
Det var inte så här det skulle gå till.
Du försökte bara vara en god syster.
Vem skyddar du, henne eller honom?
-Jag varnade dig. Håll dig borta. -Jag går vidare när du gör det.
Vissa saker är bäst att låta vara, har du tänkt på det?
Fiona, nej.
Jag är ledsen.
Verkligen, men du la dig i och nu får du betala priset.
Det var ändå en chansning.
Utan ett domstolsbeslut håller staten socialarkivet stängt.
Varför har inte Melinda ringt än? Hon måste ha hittat något.
Hon kanske har ringt. Har du kollat din ESP-mejl?
Jag vet inte vad som är knäppast, faktumet att hon tror på det här...
-...eller att jag tror på henne. -Jag hör det där.
Hon är den mest fantastiska person jag har träffat sedan...
Hon är den mest fantastiska person jag har träffat.
Jag hörde det med.
Ja. Vad är så signifikant med de här lapparna, Eli?
Fiona beskrev honom alltid detaljerad men hon använde aldrig hans efternamn.
-Han, vem är det? -Hennes pojkvän. Och något annat...
Hur kan han packa hennes saker om det inte fanns några lådor?
-Vem han? Du har ju inte träffat honom. -Christian, rumskamraten.
Han samlade ihop hennes saker så han kunde släppa dem.
Så han kunde släppa dem. Sa han det, släppa?
Ja, jag tyckte det lät konstigt.
Hela grejen var det. Släppa hennes saker men vilja behålla en folkmusikcd.
-Vad för folkmusik? -Afrikansk tror jag. -Okej.
Men vad lade han hennes saker i om det inte var lådor?
Någon slags metalltub.
Höll inte pojkvännen på med det okulta och underliga religioner?
-Jo. Men varför? -Det var en afrikansk sed...
En del av Yoruba-tradition där ägodelar till döda sattes i brand.
På så vis släpps deras ande fri.
Vad skulle han annars göra med en metalltub?
Hon sa att pojkvännen bodde utanför staden.
Hon kanske hittade på det.
Kanske problemen var med någon hon inte var romantiskt inblandad med?
Någon hon ville komma bort ifrån men hon visste inte hur.
Någon hon kände att hon behövde skydda på samma gång.
Jag tror att vi redan känner till den här "pojkvännen".
Och fosterbrodern.
De är båda två.
Christian! Vad gör du här?
Här, andas genom den här, okej?
-Du kan dö. -Det är det som är meningen.
De hittar mig och förstår sanningen.
Christian, jag förstår. Du ville skydda henne och följde efter mig hit.
-Vi tog hand om varandra. -Okej, vi berättar det för henne.
-Hon vill inte att du blir skadad. -Varför börja träffa honom då?
Hon ville hjälpa dig också. Hon ville bara ha råd från Eli.
Hon försökte bli av med mig.
Jag var mer som en familj för henne än någon annan!
Nej, hon ville hjälpa dig precis som du hjälpt henne.
-Men jag dödade henne. -Du menade inte att göra det.
Du ville inte att hon skulle prata med Eli, eller hur?
Jag såg henne gråta. Jag såg vad han gjorde mot henne.
Så jag gick till hans kontor och anlade branden.
Jag försökte skrämma bort honom. Som den första branden när vi var barn.
Eli måste få höra det här, okej? Vi måste härifrån!
-Hon förlåter mig aldrig! -Hon har redan har förlåtit dig.
-Vad pratar du om? -Vi skulle tro hon var mordbrännaren.
Hon älskar dig. Hon ville skydda dig.
Hon har rätt, Christian. Lyssna på henne.
Hon är här! Hon är här, okej?
Hon vill att du ska leva så använd den här. Snälla!
-Gud, han dör! Det är för sent! -Det är inte för sent! Hämta Eli!
Snabbt! Christian, kom!
Hon har fortfarande inte svarat. Hon svarar inte.
Du måste höra mig! Jag är här!
-Vad är det? -Ett spöke.
Spöke, var? Du ser dem ju inte?
-Alldeles bredvid mig. -Fiona, är det du?
Du måste komma nu.
Lugn, jag ser dig inte. Du måste prata långsammare.
De är i knipa, Christian och kvinnan.
-Melinda? Var är hon? -I arkivet! Skynda er!
Dörren till tunneln!
Eli? Vad är det? Jag förstår inte.
Vad händer i arkivet?
Herregud, Melinda!
Brand i arkivet. Vi måste åka.
Du är hon från sjukhuset.
Och branden, du... Du var där också.
Vi finns på många ställen.
Varför? Varför är ni här?
-Vi iakttar. -Men alldeles nyss...
Ni gjorde mer än att bara iaktta, ni räddade mig, eller hur?
-Vi återgäldade bara en tjänst. -Hur har jag hjälpt er?
Det är inte viktigt nu.
-Det viktiga är att du ska förstå. -Förstå vad?
Vi ser många som dig som gör det du gör men inte förstår.
Om ni försöker be mig att sluta så kan ni ge upp.
Förstå priset av det. Du förstår inte vad priset är.
-Vilket pris? -Du rör dig mellan liv och död.
Som din vän Eli... du åter- vänder med lite från andra sidan.
Lite?
Av död. Var försiktig. Det kan sprida sig.
-På vad? -Det du vidrör.
-Jag har knappt andats in rök. -Det är bara en försiktighetsåtgärd.
Jag använde en tygbit som du har visat mig tusen gånger.
-Och du höll dig lågt ner? -Jag är ju här?
-Får jag inget beröm för det? -Jo, all beröm i världen.
-Vill du ha något? Vatten? -Ja.
Jag är strax tillbaka.
Tack för de fick en stund tillsammans.
Han försöker döda henne och allt hon vill är att hjälpa honom.
Fiona förstår, Christian. Hon älskar och förlåter dig.
Det är dags för er att ta farväl.
Vad kan jag säga. Det är min fru.
Vi höll kontakten efter att de satte oss i olika fosterhem.
Då jag fick jobb och ett eget ställe så hörde jag att han hamnade i bråk och så.
Han fick flytta in men vi låtsades att han var någon jag träffat på internet.
Jag var rädd att man skulle få reda på varifrån vi kom.
-Branden och allt. -Vad fick dig att be om hjälp?
Jag behövde få prata med någon som inte berättade.
Christian tyckte om att vara brodern som tog hand om lillasystern.
Men han hade så många problem. Till slut blev det för mycket för mig.
Jag hade mina egna problem. Det känns som om jag gjort allt värre.
Hur vet jag att de inte sätter honom i fängelse för mordet på mig?
De säger att han inte hamnar där på grund av sin psykiska hälsa.
Han kommer alltså att ruttna bort på någon anstalt?
Fiona, jag lovar att jag ska ta hand om honom.
-Med rätt medicinering... -Ditt ord?! Är det allt han kan lita på?
Eli har gjort allt vad han har kunnat för er två.
Nej. Fiona har rätt. Mitt ord har inte betytt mycket, inte för henne.
Vad betyder det?
Minns du kvällen jag ringde och sa att vi inte kunde jobba ihop längre?
Men jag vet, jag vet att du har känslor för mig, jag vet det!
-Nej, nej, du är förvirrad. -Nej, det är jag inte.
-Jag känner det. -Du är en trevlig person.
Våra sessioner har varit trevliga. Men det finns inget mer där.
Jag ljög. Det fanns mer.
-Mycket mer. -Jag förstår inte.
Fiona, du har sett min lägenhet. Jag har bilder av dig överallt.
Bredvid alla dina andra patienter, än sen?
Allt jag tänkte på dag som natt var hur jag kunde få dig att må bättre.
Var du olycklig så var jag det.
Och du känner inte så för dina andra patienter?
Om jag brydde mig så mycket om de andra så skulle jag bli tokig.
Brydde jag mig mer om dig så skulle jag förlora jobbet.
Okej... Vad ska jag göra med allt det här nu?
Ta det med dig.
Vart du än ska.
Vad är det för ljus?
Det är dit du ska.
Det är otroligt.
-Du är en väldigt duktig psykiater. -Jag är inte så säker på det.
Var säker på det.
Mitt hjärta var brustet...
...och nu är det lagat.
Hon är borta.
Jösses.
Är det alltid så här?
Nej.
Ibland är det bättre.
-Hej, allt till belåtenhet? -Perfekt. -Ja.
Raring, de är bara artiga.
Melinda bad om ätpinnar och Jim om lättsaltad sojasås.
Förlåt, jag återkommer.
Räcker det inte med att han jobbar i butiken?
Han behöver två jobb så han kan betala spelet han är så hjärntvättad av.
Vilket han för den delen nu inte har tid att spela.
Vadå? Tycker ni att jag är för sträng?
-Nej. Inte alls. -Inte vi.
Att vara förälder är svårare än det ser ut.
När ni beslutar er för att skaffa barn kommer ni att förstå vad jag pratar om.
Tja... Skål för att vi får reda på det en dag.
Snart.
Här, här.
Ursäkta. Jag är strax tillbaka.
Hej, vilket mejl jag fick? "Träffa mig innan du åker, annars var försiktig"?
Har du fått ett nytt dåligt omen?
Vad är skillnaden? Du ska ju ändå vara försiktig.
Du åker till ett krigsdrabbat land, politiskt och med skrämmande mat.
Du bryr dig om mig.
Det är därför du varit så arg. Du vill inte att jag ska åka.
Självklart så bryr jag mig.
Mycket?
Du bryr dig mycket om mig.
Vad vill du att jag ska säga?
Att du är en av mina bästa vänner och fast jag förstår varför du måste åka...
...så gör det ont att veta att du föredrar gamla artefakter framför mig?
Ja, något sånt vore trevligt.
Är du nöjd?
Kan jag få en kram för resan. Kanske en stor, smaskig och bystig en?
-Var inte dum. -Jag vet, jag gick för långt.
Var inte dum, sköt om dig.
Jag kommer tillbaka.
Jag kommer tillbaka trygg och välbehållen.
Det lovar jag.
Okej.